Dost - pokud chceme přežít v klidu a pohodě, dejme dětem to, co opravdu potřebují!
1) přírodu
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjYsqXJxI3yviVpfAfXJ0wVrAtbDIJi6TxnNtDoK8gvUzDs6M4vHnHOif-TaITFTczQkWCyJ0zU7Fgok-2JmPqJ8JdaOz2PsdA4TYzRJO231C8Wi3-r1ns6dAiRJ3mH4d7z9eFGttaaN5Ir/s320/20160326_144315.jpg)
Nechme dětem čas na hraní. Hodně času na hraní! A bez nás. Ať samy poznávají svět kolem sebe. Pokoj, ložnici, dvorek, blátivou kaluž na chalupě i složenou hromadu cihel. Nezasahujme do dětské hry našimi dospělými poznámkami - dítě je ve svém světě spokojené. Až zjistí, že slunce se odráží v louži a svítí mu tak do očí, radujte se s ním. Až zjistí, že pod kamenem bydlí mravenci, divte se s ním. Až zjistí, že vosa může píchnout, utište ho! A pak ho pusťe dál zkoumat svět.
3) lásku
Bezpodmínečnou lásku. To znamená nikdy neříkat věty jako: "Když tohle uděláš/neuděláš, už tě nebudu mít rád/a." Nebo: "Když si svlíkneš bundičku, budeš moje zlatá holčička." Nebo: "Už tě nechci vůbec vidět!" Víte sami, že nic z toho není pravda, tak buďme k dětem upřímní. Jasně, že je budeme mít rádi, i když po desáté rozlijou kakao nebo se v záchvatu vzteku válejí po podlaze. Děti potřebují mít jistotu, že ať udělají jakoukoliv chybu, tak mohou přijít a hledat u nás oporu.
4) důvěru
Nechme děti dělat věci. Zní to zvláštně, ale přesně to jsem chtěla napsat. Věřme svým dětem! Ony to dokážou. A když ne, tak se určitě poučí a příště se jim bude dařit daleko lépe. Nebo si natlučou a příště si dají větší pozor. Budou samostatné a zodpovědné. Dovolte jim vyndat otevřenou krabici mléka z lednice. Pošlete je samotné koupit džus. Nechte je zatlouct hřebík a zamést dvůr.
5) pozornost
V době neustálého shonu a stresu je pro děti těžké ukrást si nás alespoň na malinkou chvilku jen pro sebe. Nechte je proto pomáhat, kde jen můžou. A při práci si můžete povídat, smát se, zpívat nebo tancovat. Když společně pečeme koláč, děti se cítí důležité a těší se, až táta taky ochutná. Když jdeme na nákup, povídáme si o nesmrtelnosti chrousta, nebo třeba o magnetismu země. Když pracujeme na zahrádce, zpíváme si. Děti jsou součástí našeho života, nečekám, že to nebo to udělám, až budou spát. Pokud se chtějí zapojit, můžou, pokud ne, můžou si hrát. A rozhodně s nimi sdílejte své vášně! Kytara, obrázky, svetry, dřevěné hračky, nebo motory aut - naučte je všechno, co víte. Třeba to nebudou milovat tolik jako vy, ale společný čas vám nikdo nevezme.
Děti potřebují i hračky, o tom žádná. Ale investujme s rozumem a do věcí, které vydrží. Podle mého jsou důležité především knihy a stavebnice, které jsou kreativní a vydrží třeba i celé dětství. Také hodně výtvarného a tvořivého materiálu. Potom pár autíček nebo panenek a dost.
Snažme se naše domovy budovat ze společných zážitků, fotek a vzpomínek.
Míša